Записки Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника
Deprecated: preg_replace(): Passing null to parameter #3 ($subject) of type array|string is deprecated in /home/lnnblvivua/public_html/cache/t_compile/6f0e36d0d3bf4065b2ef80f2b18331528665552d^c940d5f8376e6af774deb7e0a5efe41e5bfff906_0.plugins-1-plugins-generic-webFeed-generic-webFeed.rss.tpl.php on line 49
Автори, які публікуються в цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: 1. Автори зберігають авторські права та надають журналу право першої публікації роботи, одночасно ліцензованої за ліцензією Creative Commons Attribution License, яка дозволяє іншим поширювати роботу з посиланням на авторство роботи та її першу публікацію в цьому журналі. 2. Автори можуть укладати окремі додаткові договірні угоди щодо неексклюзивного розповсюдження опублікованої в журналі версії роботи (наприклад, розміщувати її в інституційному репозиторії або публікувати в книзі) з посиланням на її першу публікацію в цьому журналі. 3. Авторам дозволяється та заохочується розміщувати свої роботи онлайн (наприклад, в інституційних репозиторіях або на своєму вебсайті) до та під час процесу подання, оскільки це може призвести до продуктивного обміну, а також до більш раннього та більшого цитування опублікованих робіт (див. The Effect of Open Access).
Бібліографія у науковій спадщині Миколи Чайковського (1887–1970)
Бібліографія посідає вагоме місце у науковій спадщині відомого українського математика, педагога, дійсного члена Наукового товариства ім. Шевченка у Львові Миколи Чайковського (1887–1970). Він є укладачем перших в Україні бібліографічних посібників у галузі природничих наук: рекомендаційного покажчика з математики для самоосвіти (Львів, 1910); двох покажчиків змісту «Збірника Математично-природописно- лїкарської секції Наукового товариства імени Шевченка» (Львів, 1910; 1927); «Української математичної наукової бібліографії» (Одеса, 1931). Допомагав також у підготовці академічного видання ретроспективної «Української математичної бібліографії, 1917–1960» (Київ, 1963). Склав автобібліографію праць за 1905–1968 роки (193 назви), яка зберігається в його особовому фонді у Державному архіві Тернопільської області.
Авторське право (c) 2025 Записки Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Над Дністром і Дніпром: ретроспектива взаємин галичан і наддніпрянціву виданні «Хронїка Наукового товариства імени Шевченка» (1900–1914)
Проаналізовано взаємини між українськими інтелектуалами Галичини й Наддніпрянщини на сторінках видання «Хронїка НТШ». Наприкінці ХІХ – на початку ХХ ст. Наукове товариство імені Шевченка у Львові стало головним центром організації українського наукового та культурного життя, який поєднував розділені імперським кордоном ук­раїнські землі. Постать Михайла Грушевського – голови Товариства, уособлювала ідею соборності та водночас стала символом авторитету української науки по обидва боки Збруча. Видання відображало різні форми співпраці: обрання наддніпрянців дійсними та почесними членами Товариства, публікацію їхніх праць у «Записках НТШ» і серійних виданнях, спільні археографічні та етнографічні проєкти, створення філій книгарень НТШ у Києві та Харкові. «Хронїка НТШ» фіксувала участь галицьких і наддніпрянських діячів у святкуванні Шевченківських роковин, відкритті пам’ятника Іванові Котляревському в Полтаві, ювілеях видатних українських діячів науки, літератури, театру. Проаналізовано образ наддніпрянців у галицькому інтелектуальному середовищі: як меценатів, науковців та об’єднавчих постатей. Окремий акцент зроблено на дискусійних моментах співпраці, які прослідковуються на сторінках видання.
Коли старі традиції зустрічаються з новою дійсністю: один епізод із діяльності Кирила Студинського
Йдеться про один епізод у карʼєрі Кирила Студинського як голови Наукового товариства ім. Шевченка. Мова про полеміку, спровоковану публікацією М. Струтинського «Видавець, книжка і читач» у перемись­кому часописі «Український голос» зі звинуваченнями адміністрації НТШ у відсутності комерційного мислення та застарілих методах роботи. У відповідь К. Студинський опублікував статтю «Наукове товариство ім. Шевченка. В імя правди», де подав своє бачення діяльності НТШ у сучасних умовах. Ця полеміка є яскравою ілюстрацією атмосфери, яка панувала в НТШ у міжвоєнний період, ідеологічних, організаційних пошуків, орієнтирів і цінностей. Додано тексти архівних матеріалів, про котрі йде мова у розвідці, зокрема лист К. Студинського, а також листування В. Щурата з Виділом НТШ. Матеріали публікуються вперше.
Авторське право (c) 2025 Софія Когут https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
«Українське видавництво» у Кракові-Львові (1939–1944): статус, організація, цензура, тематика
Уперше предметом цього спеціального дослідження став потужний за обсягом виданої літератури книговидавничий осередок, що діяв на окупованих німцями польських теренах у роки Другої світової війни – «Українське видавництво» у Кракові-Львові. Метою статті є вивчення передумов заснування, обставин діяльнос­ті та тематичного репертуару видавництва як підприємства з виготовлення книжково-газетної продукції для представників бездержавної нації за специфічних умов чужини: правного статусу, умов існування, зносин із владними чинниками, структурних особливостей, управлінських правил. Це видавництво має низку осібностей за іншими видо-типологічними ознаками: формою власности, формуванням тематики редакційного порт­феля, а також тиражною, кольпортажною та гонорарною політикою. Воно було чужим для своїх, незручним, а то й небажаним – для чужих. Але в обох випадках і за всіх обставин почало дотримуватися високо піднятої святої цілі: бути відданим генетичним витокам свого народу, гідним місії та чину українського друкованого слова на чужині як оберега нації. Новизна роботи полягає в тому, що в основу аналізу покладені видані за кордоном, переважно у США, документи і матеріали, які донедавна були заборонені. Уперше до наукового обігу впроваджені тексти з рідкісних підшивок газет і альманахів, яких немає у книгозбірнях України та якими користувався автор під час наукового стажування в Польщі. Йдеться, зокрема, про тижневик «Холмська Земля», тексти тодішнього архієпископа Холмського і Підляського Іларіона (Огієнка) та інші. У статті зроблені важливі уточнення щодо допущених у газеті «Краківські Вісти» помилок, які стосуються офіційної назви видавництва та особи його директора. Уперше на основі фактологічних даних докладно з’ясовані особливос­ті цензурної політики окупаційної влади щодо змісту українськомовних видань, заробітної плати штатних співробітників та особливостей гонорарної політики видавництва.
Авторське право (c) 2025 Микола Тимошик https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Видання серії «Мемуарна Бібліотека Наукового товариства імені Шевченка» (1995–2001) як документальне джерело до новітньої історії України
Вперше розкрито видавничу активність книжкової серії «Мемуарна Бібліотека НТШ» (1995–2001), що її видавала Історично-філософська комісія товариства у межах п’ятого етапу відродження матірного НТШ в Україні. Проаналізовано публікації друкованої продукції видавців, що поставили собі за мету оприлюднювати джерела до новітньої історії України, всебічно висвітлюючи науковий та науково-популярний мемуарний дискурс і простежуючи тяглість видавничих традицій від минулого до сучасності.
Авторське право (c) 2025 Маріанна Мовна https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Спільне історико-культурне надбання: збереження, вивчення, осмислення
Висвітлені концепція та наповнення міжнародної виставки «Приховане – відкрите: книги з костелу єзуїтів у Львівській національній науковій бібліотеці України імені В. Стефаника», яка була вперше організована у Національному інституті імені Оссолінських у Вроцлаві з 11 липня до 31серпня 2025 р. у рамах співпраці між Оссолінеумом і ЛННБ Ук­раїни ім. В. Стефаника. Публікація присвячується п’ятиріччю відділу єв­ропейської книги ХІХ–ХХ ст. ЛННБ України ім. В. Стефаника.
Авторське право (c) 2025 Маргарита Кривенко https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Латинські описи комплексу Оксфордського університету кінця xvii ст. за гравюрами Девіда Лоґґана
Стаття присвячена маловідомому широкому загалові виданню Девіда Лоґґана “Oxonia illustrata”. Охарактеризовано біографію художника, а також причини та умови появи твору. Проаналізовано латиномовні тексти на гравюрах, зокрема їхній словник, укладений неолатинською мовою із взірцем класичної та «домішками» середньовічної латини, друкарські особливості. Виявлені й пояснені лексичні та фактично-історичні помилки, зроблені Лоґґаном у написаному. Доведено естетичну й наукову значущість “Oxonia illustrata”, потенціал її ґрунтовного розгляду як основи для філологічно-мистецтвознавчого дослідження.
Авторське право (c) 2025 Софія Челов’ян https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Галицька сатира: гуцули, бойки, лемки, холмщаки – відокремленість чи уособлення українськості?
Художники першої половини ХІХ ст. (Ю. Глоговський, М. Яблоновський та ін.) змальовували переважно етнографічні типи селян Карпатського регіону і Холмщини. Натомість у другій половині ХІХ ст. – поч. ХХ ст. карикатуристи сатиричної преси в образи гуцула, лемка, бойка та холмщака вносили ще й виразний політичний контекст: у текстах і малюнках горяни постають головно як позитивні герої, які сприяють розумінню головної ідеї трансформації суспільства від Русинства до Ук­раїнства, консолідації в такий спосіб усіх вищеназваних груп. Найчастіше образ Русина-Західного Українця-Галичанина набував рис гуцулів (ілюстрації В. Луцика, К. Устияновича), бойків (ілюстрації С. Сидоровича, Т. Романчука), лемків (ілюстрація Є. Турбацького). Холмщаки ж були групою, якій у сатирі надавали гротескової комічності – підкреслювали малоосвіченість (ілюстрації зі львівських часописів “Szczutek”, «Зеркало»), пропагували лояльність до російського царизму (москвофільський часопис «Страхопудъ»).
Авторське право (c) 2025 Артур Іжевський https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Альбом фотографій, гравюр і рисунків Владислава Пельчарського періоду навчання
Скульптор Владислав Пельчарський (1862–1891) – маловідомий в історії українського мистецтва. Головну інформацію про життя і творчість митця подано у невеликих публікаціях у періодичних виданнях кінця ХІХ ст., у каталогах виставок, учасником яких він був, а також у словниках. Основу статті становить огляд альбому фотографій, гравюр і рисунків (575 пам’яток), які збирав В. Пельчарський і які зберігаються у фонді Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника. Колекція митця поділяється на дві частини: першу головно формують зображення скульптур, а другу – монументальних і станкових творів живопису здебільша часів Античності і Відродження. Велике місце поряд із ними займають зображення творів французьких митців ХІХ ст., про яких у наступні десятиліття писали дуже мало. У статті представлений твір з автографом іспанського художника Ульпіано Чека, згаданий рисунок малознаного сьогодні німецького митця Германа Кюна і декілька академічних студій В. Пельчарського. На основі вивчення альбому розкрито естетичні пріоритети митця і тогочасного суспільства. Доведено, що більшість із цих пам’яток перебувала у центрі уваги знавців мистецтва, їх вивчали і популяризували. У статті наведені нові відомос­ті з життя і творчості В. Пельчарського.
Авторське право (c) 2025 Лариса Купчинська https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Народна вишивка села Лучиці: традиції і новації кінця ХІХ – першої половини ХХ ст.
Зосереджено увагу на аналізі особливостей народної вишивки с. Лучиці Шептицького р-ну Львівської обл. на основі виставки «Пам’ять роду» (12.02.24–29.03.24) в Інституті досліджень бібліотечних мистецьких ресурсів Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника. У центрі дослідження – традиційні принципи оздоблення жіночих сорочок, а також новації першої половини ХХ ст. у їхньому взаємопоєднанні. Визначено характерні особливості народної вишивки цього осередку, тенденцію до багатоколірності, особливо яскраво проявлену на початку ХХ ст., поєднання геометричних мотивів із рослинними та орнітоморфними, наявність національної символіки у виробах 1920–1930-х років.
Авторське право (c) 2025 Тетяна Куцир https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Архівна спадщина Йосипа Стадника у фондах Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника
Стаття присвячена архівній спадщині Йосипа Стадника, що зберігається у фондах Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника. Досліджено структуру архіву, який включає документи творчої діяльності Йосипа Стадника (партитури, інсценізації, переклади) та колекційні матеріали (музичні твори, книги, театрознав­чі журнали). Висвітлено значення цих матеріалів для розуміння внеску Й. Стадника у розвиток українського театру. Встановлено, що архів є цінним джерелом для подальших досліджень театрознавців, музикознавців, істориків і культурологів.
Авторське право (c) 2025 Ігор Онишкевич https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Колекції матеріальної культури українців у музеях Помор’я: проб­лематика дослідження
Зроблено спробу проаналізувати колекції матеріальної культури ук­раїнців у фондах музеїв північно-західної Польщі, зокрема на Помор’ї. Там зберігаються експонати, отримані як від автохтонного населення, так і від переселенців чи репатріантів із т. зв. Кресів, зосібна колекції матеріальної та духовної культури з Віленщини, Брацлавщини, Полісся, Лемківщини, Бойківщини, Любельщини, з теренів ряшівського чи перемиського воєводств. Подано стислий аналіз попередніх досліджень і джерел, на основі яких можна стверджувати актуальність запропонованої тематики. Важливим підгрунтям стали матеріали тематичних виставок, які відбувалися у музеях Помор’я, зокрема в Гданську, Слупську, Битомі. Характеристика колекцій української культури на Помор’ї базується головно на опрацюванні музейних збірок із локальних музеїв. Увага зосереджена на колекціях тканин і вбрання з погляду кількості, провенієнції, локальних характеристик. Ці артефакти були важливою частиною щоденного життя їхніх власників, сімейною реліквією і сумним спогадом про минуле. Колекції одягу та тканин із зазначених музеїв Помор’я різняться між собою, здебільшого художніми характеристиками. Утім, завдяки цьому можна чітко простежити провенієнцію, що підкреслює історичну цінність колекцій. Більшість виробів датована 1920–1940 роками. Окремі з них, як-от сорочки, спідниці чи біжутерія мають ознаки локальних традицій, які побутували в народному одязі окресленого періоду. Натомість тканини для оздоблення житла характерні поєднанням традиційних українських орнаментів і міської моди. Різноманіття колекцій української матеріальної і духовної культури в музеях Польщі передбачає їхнє грунтовне вивчення різноаспект­но, що дасть змогу доповнити й уточнити вибрані напрями історії українського народу.
Авторське право (c) 2025 Олена Козакевич https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Дизайн символіки Сил спеціальних операцій України: становлення та розвиток
Описано виникнення і розвиток дизайну символіки Сил спеціальних операцій Збройних сил України (далі – ССО ЗСУ). Досліджено і проаналізовано ключові елементи у дизайні та конотаційне навантаження символів, їхнє культурне, історичне та психологічне значення для військового формування, бійців підрозділів й української нації. Подано коротку історію військової символіки. Доведено важливість впровадження добре продуманого дизайну символіки для бійців підрозділів і необхідність врахування їхньої думки при створенні дизайну військової символіки. Дизайн символіки розглянутий як важлива складова формування правильного сприйняття структури суспільством як могутньої та надійної сили. Доведено важливість військової символіки у питаннях збереження ідентичності окремого формування, його традицій і пам’яті.
Авторське право (c) 2025 Олесь Серемуля https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Підвищення фахового рівня інформаційно-бібліотечних працівників Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника
Проаналізовано особливості та специфіку процесу підвищення фахового рівня інформаційно-бібліотечних працівників Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника в умовах сучасних трансформацій інформаційного простору. Детально окреслено чітко вибудувану в межах установи багаторівневу систему безперервного професійного розвитку кожного співробітника: від традиційних семінарів та тренінгів до інноваційних майстер-класів, вебінарів та програм обміну досвідом. Особливу увагу приділено аналізу ефективності застосування різних методів навчання та їхнього впливу на якість надання інформаційно-бібліотечних послуг. Наголошено на щоразу більшій необхідності постійного оновлення теоретичних і практичних знань бібліотечних фахівців відповідно до динамічних вимог сучасного суспільства, зокрема в контексті цифрової трансформації, розвитку нових інформаційних технологій і зміни потреб користувачів. Підкреслено важливість освоєння інноваційних методів і методик для оперативного та ефективного вирішення складних професійних завдань, що сприятиме підвищенню конкурентоздатності бібліотеки та її ролі як важливого інформаційного, культурного та освітнього центру.
Авторське право (c) 2025 Валентина Мудроха https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Виставкова діяльність Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника: сучасний стан та перспективи
Висвітлено особливості та специфіку виставкової діяльності у ЛННБ України ім. В. Стефаника, проаналізовано традиційні та цифрові форми її проведення, зокрема практику створення та представлення віртуальних виставок. У статті розглянутий досвід організації та проведення виставкової діяльності у Львівській національній науковій бібліотеці України імені В. Стефаника. Особливу увагу приділено цифровій компоненті як важливій формі представлення та забезпечення доступу до знань в умовах сучасних викликів, зокрема воєнного стану в Україні. Методологічні дослідження та загальнонаукові підходи, як от системний, структурно-функціональний використані для досягнення поставленої мети та розкриття теми. Специфіка предмета й об’єкта дослідження зумовила застосування спеціальних методів дослідження: функціонального, порівняльного, інформаційного та документознавчого, а також хронологічного методу аналізу зібраного матеріалу. Проаналізовано ім­плементацію цифрових форматів і методів представлення виставкових експозицій, включаючи створення віртуальних виставок та використання онлайн-платформ для презентації унікальних бібліотечних колекцій широкому колу дослідників та наукової спільноти. Встановлено, що виставкова діяльність Бібліотеки, включаючи її циф­рову компоненту, спрямована на дослідження, популяризацію та розкриття унікальних, цінних і рідкісних бібліотечних колекцій. Доведено, що така практика є важливим інструментом презентації у науковому середовищі, особливо в умовах обмежень фізичних заходів, спричинених COVID-19 та воєнним станом в Україні, забезпечуючи доступ до інформації засобами онлайнових електронних ресурсів. Наголошено на актуальності використання сучасних цифрових технологій та інновацій у процесі диджиталізації колекцій, що сприяє розширенню аудиторії та забезпеченню розподіленого доступу до роботи з бібліотечними колекціями. Підкреслено особливе значення онлайн- ресурсів та інтерактивних елементів для активізації досліджень і забезпечення безперервного доступу до інформації, демонструючи можливості ЛННБ України ім. В. Стефаника у відкритому інформаційному просторі.
Авторське право (c) 2025 Мар’яна Саган, Галина Мельник-Хоха https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Корнило Устиянович та його творча спадщина
Життя та творчість Корнила Устияновича останнім часом викликає в українських дослідників значний інтерес. Це й не дивно. Бувши всесторонньо обдарованою особистістю, насамперед живописцем і літератором, він брав активну участь у тогочасному громадському й політичному житті галицьких українців, цікавився проблемами повітроплавання. Хоча матеріальні нестатки й не дали йому можливості повною мірою розвинути свої таланти, проте К. Устиянович залишив після себе досить вагому, передусім художню спадщину. Зберігся також не такий уже й малий епістолярій митця, правда, розкиданий по різних архівах. Досить багато про нього згадок і в тогочасній галицькій українській пресі, що, вочевидь, зі збереженою документальною спадщиною, з часом дасть змогу ґрунтовніше висвітлити його життя і творчий доробок.
Авторське право (c) 2025 Роман Дзюбан https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Аристарх Крижановський – дослідник рукописної спадщини василіянських монастирів
На основі архівних і друкованих джерел подано біографію ієромонаха Чину св. Василія Великого о. Аристарха Крижановського. Відображено етапи його наукової діяльності, що засвідчують його становлення як історика та археографа. Подано аналіз його наукової роботи, що грунтувалася на основі спадщини галицьких василіянських монастирів. Відзначено співпрацю о. А. Крижановського з Науковим товариством імені Шевченка у Львові.
Авторське право (c) 2025 Марія Кольбух https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Архівні документи до біографії отця Петра Франца Крип’якевича (1857–1914) (за матеріалами Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника)
Проаналізовано особові документи о. Петра Франца Крип’якевича (1857–1914), відомого представника греко-католицького духовенства Львова другої половини ХІХ – початку ХХ ст. Уперше здійснено комплексний огляд першого опису його архівного фонду, що зберігається у відділі рукописів ЛННБ України ім. В. Стефаника. Автор розкриває нові біографічні відомості про священника на основі щойно впроваджених до наукового обігу джерел: особових документів, свідоцтв про освіту, фінансових записів, каталогів бібліотеки та листів-кондоленцій. Увага приділена освітньому і професійному шляху Петра Франца Крип’якевича, його науковим інтересам та внеску в розвиток катехизації українською мовою у Львові. Впровадження цих архівних матеріалів до наукового обігу дає можливість доповнити знання про духовне життя української спільноти Галичини в імперську добу та висвітлити малодосліджену постать у контексті родинної і наукової спадщини Крип’якевичів.
Авторське право (c) 2025 Назарій Лоштин https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Архів Юліана Опільського у фондах відділу рукописів Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника
Висвітлено структуру та зміст особового архівного фонду визначного українського письменника і педагога Юрія Львовича Рудницького (псевдо – Юліан Опільський) (1884–1937). Документальну спадщину літератора зібрала воєдино його донька Анна Рудницька, а до відділу рукописів Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника передав у 2023 р. відомий колекціонер, науковець та економіст Степан Антонович Давимука. Завдяки систематичному розгляду й аналізу біографічних, родинних і творчих документів і робочих матеріалів письменника наголошено на необхідності вивчення зазначених джерел для повного й усебічного відтворення життєпису Ю. Рудницького, історії роду Рудницьких.
Авторське право (c) 2025 Назар Різун https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Міжнародний з’їзд бібліотекарів і приятелів книги у Празі в 1926 р. та українська делегація (за матеріалами відділу рукописів Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника)
Досліджено внесок української наукової спільноти у розвиток загальноукраїнського бібліотекознавства, книгознавства і книгодрукування крізь призму участі українців у світовому бібліотечному і книжковому форумі у Празі в 1926 р. Публікації в українській пресі («Діло», «Бібліологічні вісті», «Книголюб», «Літературно-науковий вістник») відіграли важливу роль в інформуванні громадськості про роботу з’їзду та участь у ньому українських представників. Для аналізу інформації про роботу шести секцій Міжнародного з’їзду використано попередні оголошення про його майбутню роботу у газеті «Діло» та регулярні звіти, надіслані його учасниками І. Калиновичем і М. Галущинським, а також огляди про роботу з’їзду Л. Биковського, С. Сірополка, Я. Стешенка. Степан Сірополко і Юрій Тищенко (Сірий) подали суттєві фактографічні відомості про учасників з’їзду в листах до І. Калиновича. Вартими уваги дослідників є оригінальні документи з празького форуму, які збереглися в архіві І. Калиновича. Визначено склад української делегації, подано короткий зміст їхніх доповідей та інформацію про окрему українську експозицію на книжковій виставці. Встановлено місце фотографування групи українських учасників з’їзду. Вперше опрацьовані й описані для широкого ознайомлення три видання матеріалів Міжнародного з’їзду, підготовлені його Оргкомітетом: «Протоколи засідань» (1929. І т.), «Доповіді і мемуари» (1928. ІІ т.) і «Каталог книжкових виставок» (1926). Висвітлена роль українських делегатів у заснуванні Українського товариства прихильників книги, початки якого були закладені на з’їзді.
Авторське право (c) 2025 Ярослав Сеник https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Бібліофільський рух в Україні 20–60-х рр. xx ст.: з епістолярної спадщини історика Івана Крип’якевича
Висвітлено особистісний вимір українського книжкового руху після поразки національно-демократичної революції 1917–1921 рр. в УРСР та Західній Україні, яка в міжвоєнний період перебувала у складі Польщі. Джерельною базою археографічної розвідки став, насамперед, неопуб­лікований епістолярій з архіву відомого історика і бібліофіла, дійсного члена Наукового товариства імені Шевченка, багатолітнього директора Інституту суспільних наук АН УРСР (Львів) Івана Крип’якевича (1886–1967), що від 2007 р. зберігається у відділі рукописів Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника. Стверджено, що фундамент національного книжкового руху заклали Бібліографічна комісія Наукового товариства імені Шевченка у Львові, Історичне товариство імені Нестора Літописця та Історико-філологічний семінар Володимира Перетца при Університеті св. Володимира в Києві. Особливу науково-інформаційну цінність становлять подані до друку листи Ярослава Стешенка (Київ), Степана Сірополка (Прага, Подєбради), Андрія В’юника (Київ).
Авторське право (c) 2025 Тамара Литвин https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Товариство прихильників книги у Львові у 1925–1939 роках у світлі архівних матеріалів відділу рукописів Львівської національної нау­кової бібліотеки України імені В. Стефаника
Львівський рух прихильників книги сформувала група людей, які захоп­лювалися читанням, описували та обговорювали книги, організовуючи лекції, презентації, зустрічі, виставки, конференції та з’їзди. Товариства книголюбів, що існували в ті роки, також стали лабораторіями дослідження книг та засновниками спеціальних видавничих серій. Розглянуто організаційну, культурну та наукову діяльність польського Товариства прихильників книги у Львові. Представлені основні освітні та видавничі досягнення цієї установи. Проаналізовано значення діяльнос­ті Товариства для розвитку культурного життя Львова, досліджено його історію та роль у творенні львівського середовища видатних письменників, істориків та книгознавців, а також львівського польського бібліофільського наукового середовища.
Авторське право (c) 2025 Ілона Олексів https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Службовий щоденник керівниці відділу рукописів Бібліотеки Наукового товариства імені Шевченка Марії Деркач (17 липня 1942 – 8 березня 1943)
В архіві Марії Фуртак-Деркач у відділі рукописів Львівської національної наукової бібліотеки України імені В. Стефаника зберігаються службові щоденники керівниці відділу рукописів Бібліотеки Наукового товариства імені Шевченка у Львові докторки Марії Деркач. Службовий щоденник, який охоплює події від 17 липня 1942 до 8 березня 1943 р., є другим за хронологією великим щоденником – після опублікованого нами тижневого календаря тієї ж авторки за 1 лютого 1939 – 1 січня 1940 р. Він стосується періоду німецької окупації Львова й містить дуже цінні відомості про діяльність Бібліотеки НТШ, яка в цей час входила до системи німецьких державних бібліотек у Генеральному Губернаторстві Галичини (Staatsbibliothek Lemberg). Це – інформація про особливості функціонування державних установ, особовий склад працівників бібліотеки та умови їхнього життя, рух фондів і їхнє опрацювання. Також можна дізнатися про користувачів і відвідувачів книгозбірні у воєнний період, про цінні збірки документів, які надійшли до неї в цей період. А численні виписки бібліотекарки з джерел, які їй доводилось опрацьовувати, наповнюють рутинну працю літературними перлинами, оскільки належать перу першорядних постатей українського письменства, науки й культури. Також у щоденнику постійно присутнє музичне життя Львова, яким авторка жваво цікавилася. Публікуємо текст щоденника, який свідчить, що навіть у найбільш не­сприятливих для культури часах суспільних катаклізмів, подібно як і тепер, під час повномасштабної російсько-української війни, українські біб­ліотекарі сумлінно виконували і виконують свою місію: збирали і зберігали національні духовні скарби. Завдяки їхній нелегкій щоденній праці відбувалося убезпечення від воєнних загроз і формування фондів українсь­кої наукової бібліотеки в період літа 1942 – весни 1943 рр. Попри службовий характер щоденника можна чимало дізнатися також про «стратегії виживання» галичан у часи війни та німецької окупації Західної України.
Авторське право (c) 2025 Галина Сварник https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Документи та матеріали архіву «Пластовий загін “Червона Калина”, Нью-Йорк, 1925–2006 рр.»
Вперше здійснено комплексний аналіз архіву «Пластовий загін “Червона Калина”, Нью-Йорк, 1925–2006 рр.» як цілісного документального масиву, переданого фондоутворювачем у 2007 р. на постійне зберігання до відділу рукописів ЛННБ України ім. В. Стефаника. Розглянуто його структуру, склад, виділено основні групи документів. Подано бібліографічний реєстр долучених до архіву книжкових, періодичних і продовжуваних видань, випущених загоном «Червона Калина» у 1947–2006 рр., які є бібліографічною рідкістю і становлять неабияку вартість не лише для історії загону «Червона Калина», але й для всього українського Пласту.
Авторське право (c) 2025 Леся Кусий https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0
Олексій Маркевич – теоретик і практик збору корпусу сфрагістичних пам’яток України
Проаналізовано теоретико-методологічну та практичну наукову діяльність Олексія Маркевича, який ставив за мету підготувати основу для збору повного корпусу сфрагістичних пам’яток України. Науковець підготував низку ґрунтовних публікацій, брав активну участь у роботі фахових нарад, конференцій та семінарів зі спеціальних історичних дисциплін. Він організував системну діяльність щодо виявлення печаток у Центральному державному історичному архіві УРСР у м. Львові, а також розробив методику їхнього фотографування. Крім того, О. Маркевич склав і опублікував зразок формуляра для обліку печаток, який упродовж багатьох років використовували для сфрагістичного опису у наукових інституціях України. Формуляр містив двадцять класифікаційних ознак печатки: сфрагістична група (категорія власника печатки), місцевість, адміністративна належність, дата, матеріал відтиску, колір, форма, розмір, стан збереження, розміщення відтис­ку на документі, розшифрування і переклад тексту, опис зображення, фотографія печатки, місце зберігання, характер документа, література, примітки, прізвище складача, дата заповнення картки, номер фотонегатива. У 1960-х рр. О. Маркевич укладав сфрагістичну картотеку, яка містить значний джерелознавчий матеріал, особливо для вивчення сільських печаток Галичини.
Авторське право (c) 2025 Роман Голій https://creativecommons.org/licenses/by-nc-nd/4.0